АОХАРУ И ОРЪЖИЯТА
Аз какво правя тук всъщност?
"Не казах ли, че не искам приятели?"
Събуждай се, Хотару! Отиваме да играем на оцеляване!
Още е 5 сутринта.
Кой ще играе толкова рано? Да не си луд?
Днес сме на редовна сбирка. - Редовна сбирка? Тоест?
Ще обяснявам по-късно.
Само се дръж здраво.
Сега потегляме!
Ей, чакай! Още съм по пижама!
Това беше преди 4 часа.
Само като си помисля и… - Замалко!
Едва успяхме да се регистрираме! - Мацуока! Какво е това място?!
Що за въпрос? Тук играем, разбира се.
Бойното ни поле. - Какво? Значи не е в хост клуба?
Не! Нашият хост клуб е специално допълнение.
На редовните срещи се събират всички играчи.
Това е събитие за геймъри! - Ясно…
Нищо чудно, че има такава тълпа. - Хей, сладка е!
Естествено, ние от "Toy Gun Gun" също ще участваме.
Регистрирах и теб. - Не може просто така!
Да си чувал за съгласие? - Сигурен ли си, че не си го давал?
Ако не играеш, няма да можеш да си изплатиш дълга към мен.
Използва дълга ми…
Какво дете! Някой ден ще му влея малко акъл!
Стига де, не ме гледай така. Днес ще бъдем съотборници.
Съотборници. - Именно.
Днес ще играем трима заедно.
Дуелите, като нашия, са забавно нещо,
но и в отборната игра си има чар.
Трима… Значи ни трябва още един.
Ето, това е за теб. Не можеш да играеш по пижама.
Хайде, вдигай ръце. Ще ти помогна.
О, мерси. Оценявам това…
Чакай! Защо ме събличаш бе, перверзник?!
Ще си избера друго място!
Защо ми се ядоса така? Та ние сме мъже!
Замалко! Едва не ме разкри!
Да, аз съм истинско момиче!
Но трябва да играя, защото съм затънала до шия в дългове!
Не взимам момичета в отбора. - Да, с други думи…
Засега ще живея като момче!
Изненадващо добре ми седи.
Естествено е постоянно да ми бъркат пола. Свикнала съм.
Дано се издължа по-бързо, че да се отърва от тия тъпотии.
Момче?
Не, просто съм…
Не, нали трябва да се държа като момче.
Да, момче съм!
Не, тоест… Да, момче съм, но не съм подозрителен!
Ами хубаво. Не мисля да те докладвам.
Понякога влизам в женски помещения, за да си фантазирам.
Хич не се тревожи.
Този вече е истински перверзник! И какво си фантазира?!
Прощавай, май трябва да вървя…
По-далеч от тоя, по-далеч…
Връщам си думите назад.
Какво правеше в женските тоалетни? Отвращаваш ме.
Изчезвай оттук, перверзнико.
Перверзник да нарича друг по същия начин!
Къде се запиля тоя идиот?! Докога ще се преоблича?
Та аз съм отговорник на училището! - Какви ги вършиш, ей?!
Първият рунд е на път да започне!
Мацуока, вземи това пистолетче и ме вразуми.
Какво толкова стана за половин час? - Искам да умра…
Все тая, просто ела! Слагай очилата!
Закъсняхте. - Съжалявам!
По-бързо, че третият ни вече се бие. - Третият?
Уцелен. - Уцелен!
Уцелен! - Страхотно!
Свали трима съвсем сам. Не, това даже не е всичко.
Всеки от враговете му получи само по един куршум.
Кой е той…
Перверзникът от тоалетната!
Закъсня, Матсун. Всичките ги бих. - Извинявай. Но беше страхотно, Юкки.
Велик си!
Само това ли ще е днес? - В такова настроение съм.
Сега е напълно различен. Защо?
Хей, Матсун, двама току-що… - Юкки, имаш ли минутка?
Това е новият ни съотборник и приятел, Тачибана Хотару.
Ей! Прекалено си близо! - На кого му пука?
Не реагира?
Това е Юкимура Тору. Много известен мангака.
Не знам много за това.
Сякаш ме убива с поглед!
Хайде сега да поиграем едно хубаво…
Не мисля, че иска да бъдем приятели.
Матсун, ела насам. - Добре.
Още ли не е забравил инцидента при тоалетните?
Какво си мислеше, че правиш?
Какво имаш предвид?
Не казах ли, че не се нуждая от повече приятели?
Защо водиш нови? Просто щяхме да искаме помощник.
Защо ли? Защото… Той ми харесва.
Разбирам. Значи няма да отстъпиш?
Ами ако той се разреве и те помоли да си отиде?
Тогава би го пуснал, нали?
Е, не ми се ще да намрази този тип игри.
Накарах го да играе заради дълга…
Ясно. Тогава да се връщаме.
При новия ни приятел.
Мерси, че почака, Перверзник. Ето ни пак.
Ами… добре дошли отново.
Сега пък какво е различното? Мацуока ли му е казал нещо?
Но той ме нарече "Перверзник"…
Вторият кръг е "завладей знамето". - Завладей знамето?
Да. Трябва да вземеш знамето от вражеската територия.
Който първи натисне бутона на вражеското знаме, печели.
Можеш да биеш и като застреляш всички противници.
От голямо значение е как отборът
може да се защитава и да се отбранява.
С други думи - важна е работата в екип.
Работа в екип? Само ние тримата?
Имам едно предложение.
Аз и Перверзника ще нахълтаме при враговете заедно.
Какво?! Аз и Юкимура? - Защо предлагаш това?
Матсун ми каза, че си атлетичен.
Това е идеално за атака.
Мен ме бива да прикривам, така че ще те пазя.
А ти ще ни пазиш знамето, Матсун. - Пазач, така ли?
Звучи ми като план. - Ти можеш всичко все пак.
Ще се справя ли с това?
Уплаших се! - Как можахте да я обградите така?
Тя е нова!
Двама срещу един не е против правилата.
Тя си е виновна, че го позволи. - Срещу тях ще се бием.
Известни са с лошото си държание.
Като те уцелят, обикновено си го казваш,
а те се правят, че не са уцелени.
Възможно най-лошото нещо, което можеш да измислиш.
Мразя хора с подобно държание, Юкимура.
Непростимо е!
Как да им въздам справедливост в тази игра?
Харесва ми чувството ти за справедливост.
Наистина е чудесно нещо. - Благодаря…
Успехът на стратегията ни зависи от теб.
Да се постараем да ги бием заедно.
Добре, ще се постарая.
И заради онова с тоалетните също!
Време е да си платят за греховете!
Състезателен рунд №2.
Отбори "Toy Gun Gun" и "Сивите хрътки". Начало!
Не го взимайте много навътре.
Не харесваме плачещи старци.
Копелета, не всички възрастни са мили.
Аз съм мил само към момичета!
Не го оставяй да те провокира. Мисли само за стратегията.
Добре, разчитам на теб да ме прикриваш.
В началото се тревожех, но Юкимура се оказа добряк.
Ще работим заедно, за да спечелим, и…
Усещам хора.
Един, двама, трима…
Едновременна атака ли планират?
Лошо… Ще ни обградят.
Юкимура…
Започнало се е.
Юкки се държеше доста странно.
Очите му сякаш се смееха… Сигурно си измислям.
Ще ида да ги проверя.
Ти…
Юкки, какво правиш тук?! Нали щеше да покриваш Хару?
Да го покривам? Да бе, все едно бих.
Извинявай, но нямам намерение да му ставам приятел.
Тогава защо измисли този план?
Беше си очевидна лъжа.
А и аз не го харесвам.
Не в това е проблемът! Той е съвсем нов!
Знаеш колко е гадно да останеш сам на вражеска територия?!
Защо се ядосваш? Ти си виновен, че го покани, без да ме питаш.
Или искаш и ти да ме предадеш? Като тях?
Наистина ли ще… - Не! Просто…
Сигурно ти е добре на теб. Имаш доверие на много хора.
Но аз… имам само теб.
Трябва да вървя.
Дали Матсун ме мрази сега? Просто не мога.
Не мога да имам още един приятел.
Юкимура! - Този глас…
Обграден е, но още се държи?
Продължавайте, надупчете го! - Съвсем сам е!
Упорит е.
Добре ли си, Юкимура?
Защо се тревожиш за мен?
Няма да ни измамиш! Съвсем сам си!
Защо?
Изоставиха те! - Не!
Юкимура каза, че ще ми помогне.
Никога не би ме изоставил!
Какво е това? Излиза, че все едно съм…
Точно като тях.
Не го изпускай! След него!
Загубихме го. Къде е? - Намери го! Трябва да е наблизо!
Юкимура… - Какви ги вършеше?
Мислеше, че ще дойда да ти помогна? Да не си идиот?
Какво? Ти нали това каза? И сега си тук.
Съвпадение. Щом си толкова доверчив, запомни нещо от мен.
Никога не съм имал намерение да ти помагам.
Изпратих те, за да намразиш играта и да се откажеш.
Е? Край на илюзията, нали?
Докато аз съм тук, ще преживяваш същото отново и отново…
Това не е на добре.
Сега вече наистина не ми се напуска.
Какво? Защо? Да не си мазохист?
Ако дойде някой нов, ще му причиниш същото.
Така никога няма да имаш приятели.
Какво? Защо се ядосваш толкова? Не ми пука, докато си имам Матсун.
В действителност не си зъл.
Иначе нямаше да ме спасиш дори по случайност. Пък и…
Харесва ми чувството ти за справедливост.
Хареса чувството ми за справедливост. Което ме зарадва!
Беше си чиста лъжа. - Но все пак ме зарадва!
Макар че си заслужава да ти намеря местенце.
Гъделичкаш чувството ми за справедливост.
Садист ли е?
Защо ще стигаш толкова далеч? - Глупав въпрос.
Защото искам да бъдем приятели.
Когато онези, които смятах за приятели, ме предадоха,
загубих доверие във всички. Но…
Матсун, защо си тук? - Че не е ли ясно?
Защото искам да бъдем приятели!
Някой друг, освен Матсун,
да ме смята за приятел…
Отвратителен съм. Слушай, Перверзен…
Такова… аз…
Намерихме ви! Край на играта!
Перверзен!
Проклятие! - Мацуока!
Добре, че дойдох навреме.
Хей, Юкки. Не е чак толкова зле да имаш приятели, а?
Там! Ето ги там!
Перверзен, знамето е точно ей там.
Върви. Ние ще се оправим с тях. - Какво? Но…
Няма страшно. Този път ще си свърша работата.
Довери ми се. - Юкимура…
Дадено. Разчитам на теб!
Гадост, единият тръгна към знамето!
След него! - По местата.
Не бихте игнорирали един хубавец, нали?
Искам добре да се ядосате и да ме нападнете.
Обичаме да разплакваме малки надувки.
Не са забравили за онова преди началото.
Като децата.
Стой!
Няма да получиш знамето ни!
Какво? Но аз го застрелях. - Той не се обади.
Не съм казвал "уцелен".
Юкимура каза, че това е против правилата.
Да нарушаваш правилата е неправилно. Ще бъдете наказани!
Кой идиот ще се заеме с дуел?!
Отблъсна ми оръжието… Това не е позволено!
Проклятие!
Дори аз няма да пропусна от тук. Приготви се.
Чакай! Нали вече ме уцелиха…
Един изстрел не е достатъчен, че да те убие.
Свали ли го? - По дяволите!
Стана по-бързо от очакваното. - Да, даже прекалено бързо.
Браво, Хотару, ти победи. - Не.
Победихме тримата. - Хотару…
Толкова ме разчувства! Нашият отбор е най-добрият!
Да се гушнем! - Стой далеч от мен!
Ще разберат, че съм момиче!
Тачибана. - Да?
Вече не съм "Перверзник"!
Това е мангата ми, която тъкмо излезе на пазара.
Можеш да я вземеш. - Благодаря.
Браво бе, Хотару! Щом Юкки ти дава
копие от мангата си, значи те признава!
Не е така, просто…
Бях доста гаден с теб
и искам някак да оправя това…
Юкимура…
Така де… Съжалявам.
Всичко е наред! Не си ме обидил! Веднага ще започна да я чета!
Много се вълнувам, когато плачеш!
Чудех се защо топката не отскача. Значи е била твоята?
Забравих да спомена. Аз съм садо-мазо мангака.
Ще ми е приятно.
Ти си Котори Бийоко, дето е написал "Сестра ми е раптор"?!
Онова с женските тоалетни беше върхът!
Може ли автограф?! - Разбира се, мазохисти.
Това искахте, нали? Хайде, помолете се за него.
Искаме го!
И така, отбор "Toy Gun Gun" премина през второто изпитание…
Защо я изхвърляш? Момчетата си падат по тези, нали? Вземи я.
Няма. Не искам мръсни комикси.
Фокусирайте се върху играта!
Загубихме в третия рунд.
Е, Мацуока, колко изплатих с днешните игри?
Нула. - Ей, не това обеща!
Не мога да повярвам! Мечтата ми беше да бъдем най-добрите в Япония!
Прекалено големи мечти! Така никога няма да се издължа!
Май и следващата арка ще е за женските тоалетни.
Господи! Не можах да се изплатя,
наричаха ме перверзна, докоснах се до мръсна манга…
Какъв ужасен ден!
Хей, Хотару! - Но…
Ще ти купя каквото пожелаеш, нека вдигнем тост.
Ела тук. - Добре.
Май този живот не е чак толкова зле…
Това "Toy Gun Gun" не е ли малко тъпо?
И ти ли смяташ така? - К'во?! Невъзможно!
Не е ли яко?
Кажете нещо де!
За определено време главната ни цел ще е да сменим името на отбора.
Бг субтитри: GFotaku и mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2015
Тачибана, това е новото ми томче. Донесох ти да го четеш.
Юкимура, в училище сме! Как можа да го донесеш тук?
Гимназистите обожават тези неща.
Но аз… - Напоследък не идваш на игрите.
Смятам да съм обикновен гимназист!
Обикновените харесват моите творби.
Виж, тук е яко. - Не го развявай така!
Ще те докладвам! - Че защо?
Следва: "Ще станем най-добрите партньори".
Виж, тази страница пък… - Полицай!